LIBYEN - 1943
Efter næsten 3 års bitter ørkenkrig
har Rommels brillante krigsførsel drevet briterne til desperation.
Middelhavsområdets skæbne hænger i en tynd tråd.
RAID ON ROMMEL
Hr. Kaptajn, jeg kommer fra Tobruk. Besked fra general Lederer.
Og cigarer, med anbefaling.
Major, jeg har ordrer. De og Deres mænd skal tage til Tobruk kl. 12.
Tobruk? Det er vanvittigt! - Det er mine ordrer.
Det ligger i kampzonen! Fanger hører til i et sikkert område!
Tobruk er nu vores. Det er meget sikkert.
I Geneve-konventionen er der visse regler...
Vi kender de regler. Deres side er informeret om flytningen.
Heil Hitler!
De skal også med! Gør Dem parat!
Vi rejser straks. - Og hvis vi nægter?
Så efterlader vi Dem her.
Og så vil De mærke, at der er værre ting end dysenteri!
Merrihew! - Sir?
Pak tingene. - Ja, sir.
Hr. Kaptajn, frøkenen! Hun er blevet skør og snakker om en flyvemaskine.
Jeg tager mig af hende.
Jeg er ikke bange for italienske ludere!
Tal engelsk!
Hvad er problemet, signorina? - Hvorfor flyver jeg ikke til Tobruk?
Lufttransport kan kun ske med speciel fuldmagt. - Den har jeg!
Og enhver hjælp til indehaveren vil blive belønnet af general Banducci.
Ja, jeg kender Deres forhold til generalen. - Forhold?
De har et nært forhold til hans stab.
Han er en stor general! De er kun en lille kaptajn.
Italienerne er stilfulde kæmpere, men deres kvinder skal holdes i snor.
Andre vittigheder?
Ja. De rejser som resten af os.
Hvordan? - I en lastvogn. Pak videre!
Amsterdam... Hollænderne laver gode cigarer, ikke?
Skønne. - Tør som Sahara. Rommel ryger de samme.
Kender De Rommel? - Ja. Han elsker Sahara. Gør vi alle.
Med "vi" mener jeg det professionelle militær.
Jeg er ikke soldat, hr. Kaptajn. Jeg ser intet romantisk i krig.
Bivirkningerne er frastødende. - Der er ingen bivirkninger.
Ingen kvinder, ingen børn, ingen byer, der er i vejen.
Kun mænd, hr. Doktor.
Kun mænd? - Ja...
Stop!
Stig ud af vognen! Giv mændene ordre!
Javel!
Følg diskret efter!
Han lever endnu, hr. Kaptajn.
Døde eller levende? - Døde. De stinker.
Gennemsøg de døde og vognen. Bring mig alle papirer!
Manden lider af overanstrengelse og dehydrering. Han bør behandles.
Så gør De det. Vi bliver her i nat.
Slå lejr foran vognene. Stil teltene op.
Vi bliver her til klokken 4.
Korporal, Deres puls og åndedræt er næsten normale.
De simulerer. Hvorfor?
Jeg er Foster. - På Deres navneskilt står der Weatherly.
Det er mit dække. Jeg er Foster, kaptajn ved de 53. krigs-ingeniører.
Siger det Dem ikke noget? - Hvad? - Den 8. hærs efterrretningstjeneste.
Jeg har aldrig haft noget med efterretningstjenester at gøre.
De er da major Farrow? - Jeg er dr. Tarkington fra sanitærtjenesten.
Fandens, og hvor er Farrow? - Hvem?
Fangerne i konvojen er fra den 5. kommandogruppe, ikke?
Nej, det er mine folk fra den 15. feltlazaret-enhed.
Fanden i helvede!
Når han kommer til bevidsthed, vil jeg forhøre ham!
Det kan desværre komme til at vare. Han er i chok. - Ja...
Der følger en udsendelse fra CBS London og Edward R. Murrow.
Her er London.
Tobruks fald gør det endnu sværere at forsyne Malta.
Og kampen om Ægypten er måske allerede på vej.
Men i dette øjeblik kan kun siges,
at parlamentet og pressen søger en syndebuk.
De britiske tropper er hævet over enhver tvivl.
Med deres tapperhed havde de fortjent en sejr, men de blev slået...
Rommel elsker uortodokse metoder, og spekulationer er ubrugelige.
Rommels position bliver forstærket gennem Tobruk.
Sig mig! Hører De til 5. kommandogruppe?
Få ham væk.
Sikke en skuespillerpræstation.
Hvad er det?
Bare rolig, hun er virkelig. Hun tilhører en italiensk general.
Er der flere af dem? - Nej, hun er den eneste. Signorina Vivianne tror jeg.
Engelske svin!
Hun er den eneste civile... - Hvad med den 5. kommandogruppe?
Interessant spørgsmål.
Det tyder på noget rigtigt møg. - Hvem er De?
Allan MacKenzie, 5. kommandogruppe. - Er I flere her?
Vi er resten. Ed Brown, Bill Wembley,
Dan Garth og Reilly.
Vi blev skilt fra vores enhed. Akut dysenteri.
Undtagen mig. Jeg fik en dårlig tatovering. - Og de andre?
De er i fangelejr i Tunesien. - Gode Gud...
Det er da ingen overraskelse. - Har major Farrow informeret Dem?
Han sagde kun meget lidt: Vi skulle tage til Tobruk som fanger.
På vejen skulle vi overmande og overtage konvojen.
De kender sikkert til skytset i havnen i Tobruk.
Hvis det kan trøste Dem. Vi havde 50 mænd trænet til at dræbe dem.
Jeg troede, han kun havde sagt meget lidt?
Enhver dum soldat ville vide det.
Rommel samler forråd i Tobruk til sit næste angreb.
Han kontrollerer luften. Havvejen er eneste mulighed.
For at rydde vejen for marinen må kystskytset væk.
Sådan er det, ikke? - Sådan er det.
Det er ikke vores sag. - Jo. Hvor mange mænd har De?
Lige meget hvad de vil, involverer De ikke mine mænd!
I morgen klokken 17 angriber vores fly denne konvoj.
Det skulle skabe forvirring, så gruppen kan overtage konvojen.
Et planlagt luftangreb? - Piloten angriber i hvert fald.
For at afblæse aktionen,
skal jeg bruge en radio. Og derfor må vi overtage konvojen.
Og så?
Så kører vi til det britiske område. Igennem fjendens territorium
men med køretøjer, våben, benzin og lidt held...
Hvem ved. Et spørgsmål: Hvor er medicinkassen?
Jeg ved i hvilken vogn, den er. Hvorfor?
Vi har brug for våben for at skaffe os bedre våben.
Jeg tager mig af det. - Godt.
Jeg accepterer, De er en pligtopfyldende soldat.
Men uden mig og de af mine mænd, der ikke vil involveres.
Jeg er kvæker. Jeg blev samarit som militærnægter.
Jeg kan ikke hjælpe Dem i en aktion hvor jeg ville skulle slå ihjel.
Sergent...
Næste morgen marcherede Hitlerjugend på Berlins stadion.
På trods af regn og tåge kom 132.000 for at hilse Føreren.
Alt, hvad I er, er I gennem mig,
og alt, hvad jeg er, er jeg alene gennem jer.
Og fordi den tyske nations værdi
som bedste race i stolt selverkendelse
modigt krævede en føring af riget og folket,
har folket nu i
stadigt større antal tilsluttet og underkastet sig denne føring.
Sieg Heil!
Er det ikke en luger? - Nej, det er en walther. Automatisk.
Underskøn. Det er da noget. Ikke sandt, folkens?
Hvad laver du i den kasse?
Hvad laver du dernede?
Min arm gør ondt. Meget. Jeg har brug for medicin.
Ja ja, så tag medicin.
ÆTER
Det tyske folk er lykkeligt i bevidstheden om,
at det evige flugtfæmomen
nu endegyldigt er afløst af en rolig pol!
Ved nogen præcist hvad klokken er? Hos mig er den snart fem.
Klokken 17?
Hvad med en tepause? - Eller ølpause? - Engelsk ur?
Ja, engelsk. Rolex. - Rolex?
Rolex er ikke engelsk. Det er et schweizerur. - Ja.
Hvor meget? - Hvis De er heldig, slutter jeg en handel af med Dem.
Det et schweizerur. - Rigtigt. Hvad vil du have for det?
Hvor meget?
Klokken 17!
Spred jer!
De bliver her!
Foster, fandens til spejderdreng!
Min Gud, hjælp!
Ærgerligt med radioen, sir. - Ja.
Forbered en begravelse og lad en vagt overvåge fangerne.
Kender De Geneve-konventionen om behandling af fanger?
Afrikakorpset består af mere end uniformer.
De bliver alle skudt som spioner!
Jeg ville gerne selv skyde Dem!
Du bliver ikke begravet, Superman. Du bliver ædelse for gribbene.
Den udbrændte lastbil er ubrugelig. De andre er parate.
Giv mændene noget at spise. - Også de tyske? - Ja.
Jeg har ingen papirer fundet. - Jeg har dem. - Er de i orden?
Passérseddel til de britiske fanger med Afrikakorps-eskorte til Tobruk.
MacKenzie... - Sir?
Vi er langt væk fra vores tropper. Lad os køre. Straks.
Vores planer er blevet ændret. - Ændret? - Ja.
Radioen er ødelagt. Vi holder os til den oprindelige plan.
Fra luften bliver vi forsynet med våben og sprængstof.
Skal vi storme Tobruk? Med samariter og fire syge soldater?
Nej, jeg vil kun sprænge skytset.
Udrustningen dertil kan man transportere i Deres lægetaske.
Men De har brug for mænd. Det er en selvmordsmission!
Nej. Flåden samler os op på stranden. Jeg vil lige så lidt dø som De.
Hvem med dem?
De bliver her. - I live!
Der kommer vores forsyninger!
Skynd jer, drenge! Hurtigt, march!
Skær beholderne af og begrav faldskærmene! Afsted!
Her er mere endnu, drenge! Bevæg jer, kom her!
Skynd jer, vi har ikke hele natten!
Afsted, cowboys!
Jeg giver Dem mit ord.
Hvad med pigen? - Hun bliver hos os.
Hun hører til konvojen og står så at sige på fragtpapirerne.
Hun er Deres, doktor. - Min?
Jeg er ligeglad med, om du skærer tungen ud på hende. Det er Deres sag.
Men fangerne forbliver i live. - Okay, en aftale.
Godt, drenge... Ned på siden.
I tager fat i rebet med højre hånd og løsner det med venstre.
Hold fast men giv langsomt efter.
Forsigtigt! Pas på, jeres liv afhænger af det.
Nu triller I ikke piller mere. Vi gør jer til kommandosoldater!
Forsigtig.
En, to, tre, fire, fem, seks, syv, otte, ni...
Hør efter, disse våben kan skade jer ligeså meget som fjenden.
Den ene cylinder indeholder napalm, den anden trykluft.
Man udløser den med denne ventil. Luften kommer ud her,
man trykker på aftrækkeren, og her er der noget, der hedder et increment.
Den her drejer rundt, og det hele fungerer som en lighter.
Ikke læne jer forover! Kom aldrig foran våbnet!
Man holder det længst muligt væk fra kroppen og trykker af.
Jeg ville hade at lede dem i skudlinien allerede,
men de er bedre, end jeg troede, og vi ma improvisere.
Stille, vær stille.
Stille! Ro! Ved du, hvad det er? - Ro...
Hvad er der med pigen? - Det er en alvorlig sag.
Hun er uberegnelig, sir. - Han har ret.
Slår hun alarm hos nazisterne, er det ude med os.
Man må da kunne gøre noget.
Synd, at De ikke hjælper. - Hvad? - Hun ville spise af Deres hånd.
De skulle da vide besked med kvinder. - Ikke med den slags.
Jeg kan udmærket forestille mig Deres patienter.
En emotionel appel hjælper ikke. Men hun kan måske købes. - Sikkert.
Med hensyn til fangerne gav jeg efter. Forhåbentlig var det rigtigt.
Hvad pigen angår... - Lad mig prøve.
Vi har meget lidt tid. - Slet ingen tid, kaptajn.
Gode Gud... Gør holdt!
Kom så, stig ud!
To komplette panserdivisioner! Hvad laver de her?
Skidt... Mændene er klar. Vi angriber!
Venstre mod Derna. Til Tobruk skal vi ligeud.
Vi mistænkeliggør os, hvis vi bliver holdende her. - Ja.
Hvem taler tysk? - Garth. - Han skal køre bagest.
De kommer med mig.
Skal jeg tage mig af hende? - Nej, hun står i papirerne.
De sagde, hun er mit ansvar. Jeg har noget.
Det er for sent. - Jeg er læge. Jeg skal nok tage mig af hende.
Hvad er problemet?
Den italienske kvinde, hvor er hun? - Der er hun.
Overkorporal!
Hun tilhører en af Mussolinis generaler. Forstår De?
Ja...
Vi tager Ozeanvejen. - Nej, det er spærrret område.
De kører ligeud til Tobruk. - Vi slår lejr der. - Det er tilladt.
Parkér der.
Parkér der!
Mit forslag om at angribe tyskerne var selvfølgelig en spøg.
To panserdivisioner... Jeg forstår det ikke.
Måske venter Rommel på det rigtige øjeblik. - Nej.
De kunne komme fra Derna. Nej, det er 11. og 21. division...
Reservedele! Reparationer... - Det kan de også gøre ved fronten.
Brændstof!
Rommel må have et brændstoflager her.
Godt gemt, for vores folk kender ikke til det. - Underjordisk. - Hvor?
Kampvogne uden brændstof er skrot. Vi kunne sætte dem ude af spillet.
Men det er... Uden radio kan De ikke udveksle informationer!
Udveksle informationer? De snakker, doktor...
Når jeg finder de svin, sprænger jeg dem i luften.
Højeste sikkerhedstrin... Hvordan kommer vi derind?
Når vi er forbi vejspærringen, kan De jo spørge Rommel.